Zašto ratne traume isplivaju na površinu tek u starosti?
Prema sadašnjim procjenama, do pet milijuna ljudi bilo je pogođeno traumatičnim iskustvima tijekom Drugog svjetskog rata. Za današnje osobe od 70 do 85 godina, bombardiranje, izgladnjivanje, progon i protjerivanje često su bili svakodnevnica. Normalno djetinjstvo nije dolazilo u obzir. Neposredno nakon rata većina iskustava je “pometena pod tepih” jer život je morao ići dalje, a za suze nitko nije imao vremena ni razumijevanja. Uostalom, u starijoj dobi, osim obiteljskih i profesionalnih gubitaka, neurobiološki uzroci pridonose i prizivanju potisnutih sjećanja i davno izgubljenih osjećaja.
Koji su okidači i kako se ratna trauma manifestira u starijoj dobi?
![](assets/images/5/seniorin-kriegstrauma-5de9d0fe.jpg)
Retraumatizacija je iznenadno prepoznavanje traume. Uglavnom su pogođeni oni rođeni između 1930. i 1945. Posljedice reaktivacije traume kreću se od promjena osobnosti do:
- depresija
- psihosomatski poremećaji
- poremećaji prilagodbe
- Anksiozni poremećaji (fobije, napadi panike)
- poremećaji identiteta
- Ja-sintoničko ponašanje (štedljivo, funkcionalno, altruistično)
- Djelomični ili potpuni posttraumatski stresni poremećaj
Osim normalnih procesa starenja i gubitka, i drugi čimbenici mogu biti okidači za reaktivaciju traume. Ozbiljne, neočekivane bolesti, deponiranje bombe u gradu ili vijesti o ratu i razaranju mogući su čimbenici okidača.
Mentalni i fizički simptomi
Simptomi koji upućuju na ratnu traumu mogu biti različiti i ne mogu se uvijek jasno razlikovati. Na prvi pogled često postoje proizvoljne, neočekivane ili ponavljajuće radnje ili ponašanja koja neznanju nemaju smisla i netočno su klasificirana:
- Žene dodir smatraju izuzetno stresnim ili čak nerazumnim
- Hrana se gomila na veliko
- potpuno spakiran kovčeg uvijek je spreman pri ruci
- Strah od buke zrakoplova, novogodišnje i druge buke
Nadalje, mogu se pojaviti tjelesne tegobe koje se ne mogu razjasniti jasnom dijagnozom. Ako se sljedeći tjelesni simptomi češće uočavaju kod srodnika, poželjno je obavijestiti obiteljskog liječnika o tim akutnim simptomima i mogućim traumatskim iskustvima:
- vrtoglavica
- iznenadni otkucaji srca
- valovi vrućine i hladnoće
Kako se ja, kao obiteljski njegovatelj, mogu najbolje nositi s ovom situacijom?
Budući da ne postoje dva ista slučaja skrbi, ne postoji jedinstveno rješenje. Ovisno o težini fizičkih i mentalnih sila, opseg simptoma može varirati. U osnovi, važno je da njegovatelji pokažu puno razumijevanja i razviju određenu osjetljivost prema ponašanju srodnika o kojima se skrbi. Ljudi vrlo različito reagiraju na pojavu traume. Neki pričaju o svojim iskustvima, dijele i zahvalni su na otvorenom uhu, drugi radije zatvaraju um i s rezervom pričaju mlađoj generaciji što se davno dogodilo.
“Gospođa M. već dva mjeseca brine o vašoj majci u vlastitom domu. Uz isprva samo fizičke poteškoće, sve je više situacija koje gospođa M. ne zna klasificirati. Nemir, iznenadno lupanje srca i osjećaj hladnoće, o čemu vaša majka stalno izvještava, čine gđu M. vrlo zabrinutom.”
![](assets/images/c/info-dunkel-ab437caf.jpg)
Holen Sie sich Hilfe, sobald Sie das Gefühl haben, an Ihre Grenzen zu stoßen! Diese Hilfestellung kann in unterschiedlicher Form geschehen, sowohl in finanzieller, als auch unterstützender Hinsicht:
- Beratungsstelle aufsuchen (Pflegestützpunkte finden Sie unter https://bdb.zqp.de/#/home)
- finanzielle Hilfen bei der Krankenkasse, der Pflegekasse oder beim Sozialamt beantragen
- Pflegezeit beim Arbeitgeber beantragen (maximal sechs Monate)
- Familienpflegezeit baut darauf auf (Reduzierung der Arbeitszeit für maximal zwei Jahre)
- Nutzung kostenloser Pflegeschulungen für Angehörige
- zur Unterstützung kann ein bis mehrmals täglich eine Pflegefachkraft entlasten
- Kurzzeitpflege und Verhinderungspflege in Anspruch nehmen
- zum Erfahrungsaustausch Selbsthilfegruppen für Angehörige aufsuchen
Od početka 2016. rođaci koji se brinu o njima imaju pravo na osobno savjetovanje o slučaju i savjetovanje o skrbi iz fonda za osiguranje za dugotrajnu njegu. Nacionalnoj bazi podataka centara za njegu i njihovim adresama može se pristupiti online na https://bdb.zqp.de/#/home. Lokalni savjetodavni centri također mogu istaknuti dobre ponude podrške i pomoći u rješavanju problema. Na pravna pitanja o fondu za dugotrajnu njegu možete odgovoriti pozivom na dežurni telefon Federalnog ministarstva zdravstva 030/3406066-02.